Trumpetin pieni suuri mies ”Lill-Jörgen”
Muistan hyvin, kun ensimmäisen kerran tapasin ”Lill-Jörgenin”. Tampereen Teatteriravintolaan oli saapunut tanskalainen Al Stefanon orkesteri, jossa kuulemma soitti aivan ilmiömäinen nuori trumpetisti. Hänet kutsuttiin heti luennoimaan ja opettamaan tamperelaisten muusikoiden Pyynikintorin laidalta vuokraamalle Chorus-klubille. Sujuvalla tanskan kielellä hän opetti meille, nuorille ja varttuneemmille, trumpetinsoiton ja latinalaisten rytmien salat.
Tällainen oli Jörgen Petersen, musiikki oli hänelle kaikki kaikessa ja hän jakoi innostuksensa ja tietonsa auliisti kaikille haluaville. Nuoren ihailijan korvissa hän oli sen lisäksi – suokaa anteeksi Ossi Runne, Lauri Ojala, Nisse Nordström ja muut sen ajan suuruudet – niin jazz.
Jörgen syntyi Randersissa, Jyllannin koillisosassa lähellä Århusia. Vaikka hän teki varsinaisen elämäntyönsä Suomessa, hän oli koko elämänsä kotikaupungilleen uskollinen ja palasi sinne vuosittain kesäisin. Juuret olivat Tanskassa vaikka Suomi olikin hänen kotimaansa.
Jo nuorella iällä Jörgenin musiikillinen lahjakkuus oli ilmeinen, hän aloitti viulunsoiton kuusivuotiaana ja siirtyi muutaman vuoden kuluttua trumpettiin. Menestystä tuli miltei välittömästi, 12-vuotiaana hänellä oli jo oma yhtye ja 14-vuotiaana hän ansaitsi elantonsa Tanskan nuorimpana ammattimuusikkona.
Al Stefano toi Jörgenin Suomeen, mutta rakkaus, avioituminen Soile-vaimoon vuonna 1957 teki hänestä suomalaisen.
Varsinainen kohokohta Jörgenin karriäärissä oli kun hän liittyi Ronnie Kranckin orkesteriin, jossa yhteistyö tuotti kauniin hedelmän, muun muassa esiintymisen Pohjoismaisessa televisiogaalassa Kööpenhaminassa, jossa Jörgen pääsi näyttämään maanmiehilleen, että jazz soi myös suomalaisittain. Yhteistyö jatkui lähes kymmenen vuotta.
Jörgenillä oli myös hyvä silmä muiden muusikoiden kyvyille. Jo Tampereelta hän oli koukannut mukaansa Rauno Lehtisen, joka siihen asti oli esiintynyt vain paikallisesti Cubanera orkesterin viulistina ja tenorisaxofonin soittajana. Raunosta tuli elinikäinen ystävä, joka Letkiksensä avulla saavutti maailmanmaineen. Toinen löytö, jonka Jörgen PSO:n tuotantopäällikkönä teki, oli Katri Helena. Yhteys Raunoon on ilmiselvä, jos kuuntelet Puhelinlangat laulaa -kappaletta ja vertaat sitä Letkikseen.
Jörgen soitti monta vuotta Radion Tanssiorkesterissa ja oli mukana perustamassa myös UMO:a, jossa esiintyi karriäärinsä loppuun asti. Vankkumattomana big band -musiikin kannattajana Jörgen vielä viimeisinä vuosinaankin artikuloi trumpettisektion riffejä, ei enää soittimellaan, mutta suupelillä.
Jörgenin suurimmat menestykset olivat Golden trumpet -levytykset, jotka myivät kultaa. Sweet-trumpetistina Jörgen veti vertoja niin Eddie Calvertille kuin Ernie Englundillekin. Hänen bravuurinsa oli Boulevard of Broken Dreams.
Jörgen Petersen oli varsinainen tyyliniekka. Hän toteutti arkielämässäkin periaatetta, että soittajan aina tulee olla tilaisuuden parhaiten pukeutunut henkilö. Kotioloissakin tummansininen villapaita ja sen alla valkoinen paita, kaulassa värikäs huivi ja housuissa veitsenterävät prässit, ovat jääneet lähtemättömästi mieleen.
Jörgeniä jäävät suremaan Soile-vaimo ja jo mahtavaksi paisunut Jörgen klaani, josta hän aina ylpeänä muistutti, sekä koko Suomen muusikkokunta, joka ihaillen muistelee tätä trumpetin suurta, pientä miestä.
Henrik Otto Donner